Subtitrarea: Krystyna21/Avocatul31-Subtitrari-noi Team
www.subtitrari-noi.ro
Bună seara. Bună seara, bună seara.
Salut.
Mulţumesc că aţi venit.
Aşadar, avem drum lung de parcurs, încercaţi să fiţi în formă.
În regulă... liniştiţi-vă acum.
1... 2... 3...
Sunt îndrăgostită de un băiat
Ştiu că este stupid
Îmi este ruşine de lucrul ăsta, dar trebuie să recunosc
Am avut câteva nopţi nedormite datorită acestui băiat
Pe ecranul argintiu
Îmi topeşte inima în fiecare scenă
Deşi sunt destul de conştientă
Ca pe alocuri sunt urme...
De ticăloşie ale acestui băiat
Şi Dumnezeu ştie, nu sunt o fată proastă
Chiar nu ar trebui să mă intereseze
Dumnezeu ştie, nu sunt o puştoaică
Ameţită de prima aventură
Se va termina vreodată,
Această ciudată diversitate de suferinţă şi bucurie?
Mă simt iar tânără şi nebună
Şi toate astea pentru că sunt îndrăgostită de un băiat
Mă simt iar tânără şi nebună
Şi toate astea pentru că...
Sunt îndrăgostită de un băiat
- Este prima femeie participantă la curse. - Dar nu a câştigat.
A trecut prima linia de sosire. E atât de emoţionant.
Nu la fel de interesant ca atunci când o va întâlni pe mama ta.
Cred că putem să ignorăm lucrul ăsta.
Ce face omul ăla?
Jackson!
- Doamnă? - Ce ţi-am spus eu?
Pune cameliile la intrare înainte de sosirea invitaţilor!
- Furber. - Doamnă?
Salvează câţiva din lăstarii frumoşi ai lui Jackson şi trimite-i d-nei Holborough
care a fost drăguţă şi ne-a dat carnea de oaie pe care tu o vei prepara, Marion.
Dar părintele Burton m-a rugat să sec fântâna.
- Am mâinile ocupate. - Voi merge eu.
Unchiul George a publicat cele mai înspăimântătoare imagini
cu masacrul de Valentine's Day!
Hilda.
Şapte oameni au fost ucişi într-un atac de focuri cu arme automate!
A fost şi mai rău când au venit vagabonzii să cureţe sângele închegat.
- Hilda... - Câinii Diavolului! Vânătorii Iadului!
Piciorul de miel! Acum.
De ce încerc să o mărit cu un nobil, când ea preferă un antreprenor de pompe funebre?
Locurile. O pun pe Sarah în stânga ta şi pe Philip în dreapta ta,
deci te rog să faci un efort şi să fii civilizat.
Corect... merg să mă pregătesc pentru pălăvrăgeală.
S-ar putea să fie o masă ciudată.
Din câte ştim, Sarah paşte pe nişte păşuni mai bogate.
În timp ce fratele tău însămânţează ovăz sălbatic în sudul Franţei
împreună cu femeia lui uşoară?
Nu. Vom ţine focul aprins până când Înălţimea sa va pleca acasă.
Aşa cum a făcut şi tata?
Da. Aşa cum a făcut şi tatăl vostru.
Am veşti noi!
- Sunteţi bine, domnule? - Nu. Tu?
- Aranjez, domnule. - Bravo. E foarte bine.
Foarte bine? Arată de parcă aşteaptă pompierii.
- Nu poţi să le faci ceva? - Ultima cină şi o ţigară, poate?
Nu pot să cred. Nu poţi ghici niciodată.
Houdini a scăpat de tortura picăturii chinezeşti şi a murit de apendicită.
Ce îngrozitor! Mama a primit o telegramă.
"Domnul şi doamna Whittaker". Mama ta.
Ce spune, tată?
Poate mama ta ar trebui să citească prima.
Băiatul ăla prost!
Ce s-a întâmplat? A fost un accident?
- John, s-a însurat cu f-f-f... - Francofon?
- F-f-f... - Fotograf?
- Farmacist? - De ce rânjeşti?
Afişez un zâmbet. Un membru al acestei familii este fericit.
Nu fii absurd! Nu ştim nimic despre femeia asta. Furber!
Furber!
- Nu din nou! - Doamnă?
Domnul să aibă milă.
Domnul John vine acasă cu... cu soţia lui.
Da, bagajele lor au sosit. Felicitări, doamnă.
Asta rămâne să decid eu. Curăţă aici şi trimite bucătarul după şuncă.
- Dar sunt în Dover. La jumătatea drumului. - Da, Furber. Îmbracă oaia în şuncă.
E foarte ascuţit, ai grijă să nu te tai.
John s-a căsătorit cu femeia uşoară. Cât de incitant!
O cameră cu privelişte şi tu
Şi nimeni care să ne poarte de grijă
Nimeni care să ne grăbească prin acest vis pe care l-am găsit
Uite-o cum apare. Priveşte casa de la ţară.
Doamne, e enormă.
Deci, am minţit puţin în legătură cu turta dulce şi copiii obezi.
- Cât de greu este să înoţi în şanţ? - Fum şi oglinzi, iubito.
Fum şi oglinzi.
În legătură cu fumatul... nu o face. Aparent ofilesc azaleele.
- Dar nu are sens. Vorbeşte engleza. - Totul va ieşi la suprafaţă, iubito.
Dă-mi înapoi volanul maşinii mele. Vreau să mă întorc în Detroit!
Cât de romantic!
Vin! Furber!
Domnul John şi soţia sa trebuie să sosească.
- Nu îi văd. - Uită-te prin asta.
- Zâmbeşte, Marion. - Nu simt nevoia să o fac.
Eşti englezoaică, dragă. Prefă-te.
Fiul risipitor se întoarce dintr-un nor de pietriş.
Tată! Te-ai bărbierit.
Bun venit, doamnă.
Arăţi superb.
Mă bucur să te văd.
Iubito. Scuze, scuze!
Ea este soţia mea, Larita.
D-nă Whittaker, plăcerea e de partea mea.
Eşti americancă.
- Şi eşti binevenită. Jim Whittaker. - El este tatăl meu.
Am luptat alături de mulţi compatrioţi de-ai tăi, Larita,
şi pot spune că este o onoare să am un camarad în familie.
Mulţumesc. Sper să nu dezamăgesc.
- Nici gând. - Şi cele două surori ale mele.
Hilda şi Marion.
Nu eşti tu femeia care a câştigat Grand Prix-ul?
Primul loc, înainte de descalificare.
Aparent e nevoie de păr pe piept pentru a participa în Monaco.
Te-am văzut în ziar. Ţi-am decupat capul. Îmi vine să mor!
Furber, valiza aceea în dormitor, şi ai grijă cu ea.
Marion... Golly, nu eşti deloc cum ne-am imaginat.
Bănuiesc că ceva mai în vârstă. Îmi pare rău pentru asta.
Înainte să apară frigul...
Aştept cu nerăbdare să mă cunosc mai bine cu mama ursuleţului meu "Panda".
Mă tem că mă vei considera simplă.
Ce faci?
Te trec linia de sosire.
Venus din Milo, fă cunoştinţă cu a mea Venus Detroit.
Bună.
Mama a transformat vechea noastră cameră într-un budoar.
Nu l-aş numi chiar budoar, Hilda.
Minunat. Atâtea amintiri groaznice ale micului Johnnie.
Nu am avut timp să facem un tur prin seră.
Sper doar să te simţi confortabil la noi.
Nu vă deranjaţi. Stăm doar câteva zile.
- Nu, Johnnie? - Bineînţeles.
Şi următoarea noastră surpriză...
Ce naibii e asta?
Vocea stăpânului! Un cadou de nuntă de la noi pentru voi.
Ce divin! Trebuia să vă căsătoriţi mai demult!
O altă lună a lui iunie, o altă lună de miere,
Un alt sezon, un alt motiv pentru a face...
Haide, surioară. Învârte-te pentru mine.
O educaţie continentală. Nu toţi am fost atât de norocoşi.
O descriere emoţionantă a serviciului poştal francez, d-nă Whittaker.
Haide, nu d-na Whittaker. Este "mama" acum.
Nu cred că suntem pregătite pentru asta încă.
De vreme ce timpul este împotriva noastră, de ce nu îi arăţi Laritei camera de copii?
Cina se serveşte la ora 8:00.
- Nu le-ai spus? - Fiecare bombă la timpul ei, iubito.
Nu este corect! Săraca ta mamă. Cât timp stăm?
Câteva zile?
Am suportat lipsurile acestei familii şi ce primesc în schimb? Câteva zile!
Uită-te la ea. Ce ar trebui să fac cu o prefăcută de femeie?
- Să o spânzuri? - Eu cred că e minunată.
- Serios, Hilda? Atunci suntem liniştiţi. - Nu este aşa cum mă aşteptam.
Este exact cum mă aşteptam.
- Cu siguranţă că nu. Nu era beată. - Foarte comic, Jim.
- Redu totul la o glumă. - Pare atât de scumpă!
- Foarte. - Mie îmi place.
Da, Jim. Ştim cu toţii ce-ţi place ţie.
Mamă!
Am fost trimişi toţi în "pântec".
- Şi atât de cald. - A făcut economie.
A ţinut jumătate de casă închisă ca să economisească căldura.
Asta explică îngheţul de la primire.
Iubito. Lasă-mă să te încălzesc eu.
- Ei bine? - E minunată, sunt foarte mândru de tine.
Mulţumesc, tată.
John? Cât înseamnă câteva zile?
Mamă, Larita şi cu mine am vrea să ne găsim o casă în Londra.
- Dar asta este casa ta. - O casă a lor.
Dar Panda, avem nevoie de tine aici.
De când ai plecat la Riviera, am mai concediat şase oameni.
Dacă m-ai fi ascultat şi ai fi luat nişte maşini.
Nu ar fi o idee genială? Aş putea să conduc toată ferma de una singură.
Felicitări pentru intuiţie şi spontaneitate.
Sarah şi Philip vin la cină diseară, şi eu am de făcut un plan
ce necesită ajutorul Ligii Naţiunilor pentru a fi desluşit.
- Diseară? Este splendid! - Nu fi atât de imatur.
Sarah s-ar putea să nu se simtă atât de comodă pe cât te aştepţi.
Tâmpenii. O să fie încântată.
Dacă mama o vroia atât de tare ca noră, trebuia să o ceară chiar ea!
Pe cât de ciudat ar părea, sunt de acord cu sora ta.
Cred că greşiţi.
În anumite lucruri, da. Sun-o.
- Serios? - Serios.
Serios! Dacă Edgar ar fi aici, ar face lucrul corect.
Care? Să fugă?
Sosesc!
Steagul câştigător i se atribuie lui... treaba rapidă, John!
Trebuia să-ţi scriu, dar s-a întâmplat atât de repede, încât nu mai ştiam unde mă aflu.
În braţele Laritei, se pare.
- Te rog nu fi dezamăgită. - Bineînţeles că sunt.
Dar spune-mi că eşti fericit, şi îţi voi spune şi eu că eşti iertat.
Eşti cea mai bună, eşti Mahatma Gandhi!
Panda, nu deschide coniacul încă.
Cum să nu?
- Am pierdut eu ceva? - Lasă vitele să stea în picioare.
Jigodie!
Regula unu, împinge vita adormită.
Regula doi, dă-te din cale.
Regula trei, aminteşte-ţi regula doi.
Sarah! Mă bucur să te văd.
Am auzit că tatăl tău nu se simte bine.
Aşa este. Vă trimite dragostea lui.
Eşti o dulce, că ai venit aşa, atât pot spune.
Nu aş rata pentru nimic în lume. Larita este un nume atât de drăguţ.
Da. Excelent pentru o comedie muzicală. Hilda!
- Am auzit că vaca nu e bine. - Am trimis flori.
Şi le-a mâncat? Touché!
Bună seara la toată lumea.
Nu mi-a spus nimeni că în seara asta ne îmbrăcăm elegant!
Atunci de ce ai venit ca proasta satului?
Cred că m-am agăţat.
Lasă-mă să te ajut.
Doamne!
Panda? Eşti iertat... înzecit.
Sarah Hurst, ţi-o prezint pe soţia mea, Larita Whittaker.
Doamne, îmi place cum sună.
Sarah... în sfârşit.
- Johnnie vorbeşte într-una despre tine. - Cât de enervant e pentru tine.
- Sper să devenim prietene. - Deja suntem. Felicitări.
Mi-ar plăcea şi mie să fim prieteni.
Larita, fratele meu... - Dezagreabilul, Philip Hurst.
Încântat, scumpă doamnă.
Philip, mă însoţeşti?
Bineînţeles, micuţul meu cârnăcior.
Asta mi-a ascuţit apetitul. Intrăm în cameră?
Şi toastăm pentru frumoasa mea mireasă.
Dacă ştiam că este o recepţie de nuntă,
ne puteam înconjura de tafta!
Este precum înecul: destul de plăcut odată ce nu te mai zbaţi.
Deci, John, familia Laritei a putut să participe la nuntă?
Mai doriţi varză, doamnă?
Sunt multe de făcut, Larita. Călăreşti, nu?
Bărci, maşini sau avioane?
- Cai, prostuţo. - Da, cai.
Cârmă proastă şi frâne nesigure.
O să fur asta pentru Stirrup Cup!
- Stirrup ce? - Cup.
În fiecare noiembrie, familia lui Philip şi a Sarei găzduiesc vânătoarea.
Aşteaptă să-l cunoşti pe tatăl lor, Lordul Hurst, e grozav.
- Şi Lady Hurst? - A fost grozavă, până când... s-a oprit.
- S-a oprit din ce? - Din trăit.
Îmi pare rău să aud asta.
Între poliomielita tatălui şi mânia lui Philip pentru vaci...
Putem să renunţăm la glumele astea?
Cred că îi mai lăsăm vulpii un an de trăit.
Fără vânătoare? D-na Winston mi-a dat şaua ei. Am şi ceruit-o.
Împreună cu tatăl vostru am conspirat să îl facem pe John Regele vânătorii.
Oamenii vin de departe. E păcat să îi dezamăgim.
Foarte drăguţ din partea ta, mamă.
Tu vânezi, sper, Larita?
Ipocriţi, bârfitori sau animale fără apărare?
Bravo!
Nu ajungi cu ea la linia de start.
Avem alt contestatar conştiincios, tată.
Domnule maior, susţii circul sau măcelul?
Susţin poziţia lui Sheppard pentru pace.
Bravo ţie. Şi când începe măcelul?
După Teatrul Văduvelor de razboi, dar înainte de târg,
între expoziţia de câini şi vânătoare.
Nu uita senzaţionalul. Dansul de Crăciun organizat de mama.
A comandat cele mai fine felinare japoneze.
- Din Japonia? - Nu, de la Fortnum & Mason's.
Da. Pregăteşte-te de vârtej, Larita.
Deja am rămas fără cuvinte.
- Nu o să rezist până la Crăciun. - Nu va fi nevoie.
Nu o să rezist până la micul dejun! Ce am mâncat în seara asta?
Preparatul ăla cu cocoloaşe bej?
Da. Ăsta era cuvântul pe care îl căutam..."bej".
Nu am absolut nicio idee. Dar este specialitatea casei.
Un intrus! L-ai cunoscut pe omonimul meu? Este foarte bun la pat.
- Or să te audă. - Nu îmi pasă.
Mie da.
Ştiu că ai nevoie de căldură, dar te rog nu fuma.
Mama e clarvăzătoare în legătură cu chestiile astea.
Mă detestă, Johnnie.
Sunt un căutător de comori, dând buzna din lumea oportuniştilor.
Totuşi, tatăl tău este interesant de studiat.
Un ironic discret. Îmi place asta la un bărbat.
Cu asta nu o să câştigi multe bile albe aici.
După armistiţiu, tata nu a venit direct acasă.
A chefuit prin Franţa şi Italia, bând, având aventuri...
Mulţi bărbaţi au făcut la fel... nu se puteau aşeza la casa lor.
- De ce nu s-a dus după el? - Din mândrie.
Într-un final a ajuns acasă.
Este încă un subiect dureros. Încercăm să nu vorbim despre asta.
Decât în public.
Vezi tu, ea simte că a pierdut ceva.
Ceea ce înseamnă, bineînţeles, că a pierdut totul.
Exact. Războiul i-a furat toate aşteptările.
Se uită la o femeie ca tine...
O prostituată în camera copiilor...
Delicioasă concubină...
cu urechile minunate...
nasul...
gâtul.
Aş putea...
să te mănânc.
După cină aia nici nu mă mir.
Sunt îndrăgostită de un băiat!
Doamne, mulţumesc că i-ai adus pe John şi pe soţia lui sănătoşi acasă.
John!
- De ce Larita întârzie tot timpul? - Nu poţi grăbi perfecţiunea.
- Edgar nu a întârziat niciodată la masă. - A ratat câteva în ultima vreme.
Bună dimineaţa. Ce face toată lumea?
Uite-o! Bună dimineaţa, iubito.
Ce ar dori doamna la micul dejun?
Cred că doamna ar prefera o scrumbie afumată.
- Dar nu ar mai fi la fel de distractiv. - Nu călăreşti cu noi?
Iubitule, cred că a venit timpul
ca eu şi cu mama ta să avem o discuţie privată, faţă în faţă.
- Doar noi, fetele. - Încântător.
Ce gând înspăimântător.
Două emisfere sub acelaşi acoperiş.
Noua Guinee, India, Argentina.
Chiar dacă nu am călătorit, lumea a venit la mine.
Te aştepţi la o răceală?
Polenul. Dar dacă îmi ţin respiraţia destul...
Ce ciudat.
De aceea ar trebui să ne cunoaştem mai bine.
- Şi de unde să începem? - Să încep eu?
M-am născut în Detroit. Tatăl meu a lucrat la fabrica de oţel.
El a fost printre primii ispitiţi de Henry Ford.
De aici iubirea pentru motoare?
Da, dar iubesc şi animalele.
Sunt o fată de oraş. Eu duc puii la veterinar.
Nu poţi fi mofturoasa de la viaţă, acum că locuieşti la ţară.
Lucru care nu mi l-am dorit niciodată.
Eram fericită cioplind nişe pe circuitul de curse
când am fost fermecată de cineva irezistibil.
Nu a fost niciodată intenţia mea să mă recăsătoresc.
Înţeleg...
Pot să întreb?
Mort, din păcate. Fără copii.
Ce dezamăgită trebuie să fii.
Totuşi, putea să te întreţină bine, nu?
Da, dar odată cu moartea lui, au existat nişte costuri ascunse.
Dar maşina aceea frumoasă... Cu siguranţă ai şi alte venituri?
Aş fii fericită să discut despre resursele mele,
dar cred că ai fi puţin dezamăgită.
Maşina este singura mea sursă de venit.
Ceea ce înseamnă că este obligatoriu să locuim în Londra.
Dar ce va face John în oraş?
Va munci. Nu este ieşit din comun.
John a fost crescut la ţară, Larita.
Unde va lucra?
La fabrica de cretă, poate? Sau la Sf. Martin în câmp?
Ştiu că nu este perfect, de aceea îţi cer sfatul.
Deci, te rog, cum aş putea să fac ăsta plăcut pentru toată lumea?
Păi... pe vreme de război laşi capul jos
şi încerci să te integrezi cât de bine poţi.
- Deci este un război? - Nu, nu neapărat.
Mimosa australiană. Superbă.
Şi apoi trupele britanice au deschis focul... ce urât!
- Cum a mers, mamă? - Minunat!
Minunat.
Mulţumesc pentru invitaţie!
Este Lord Hurst!
Mă tem că se strâng nori de furtună, d-nă Whit.
Nu mai fi drăguţ, tată.
- Ăsta este viitorul! - Cheie!
Tată, permite-mi să-ţi fac cunoştinţă cu noul şofer al lui Panda.
- Încântătoarea La-La-Larita. - Ai grijă, Philip.
Fiul meu este dispus la născociri, dar cu această ocazie
văd că a fost perfect sincer, d-nă Whittaker.
Da, aşa e. Suntem două acum.
Nu mai este deficit de inteligenţă ~wit~.
OK, uitaţi-vă! Vă ofer, viitorul!
În regulă, John. Poţi să o iei la o plimbare.
Alergiile astea. Se umflă ca un peşte.
Îţi vine să o strângi în braţe până explodează.
Lucrând la o spălătorie de maşini
S-ar putea să nu te îmbogăţeşti niciodată
Dar lasă-mă să-ţi spun, e mai bine decât să sapi la un canal
Să lucrezi la o spălătorie de maşini!
Să lucrezi la o spălătorie de maşini, omule
Haide, cântă-mi
E mai bine decât să sapi la un şanţ...
Stăpâna este puţin fericită săptămâna asta.
Sunatul ăsta nenorocit mă omoară.
Îmi place de noua d-na Whit. Îmi aduce aminte de cea bătrână înainte de război.
E ceva mai rezonabilă. Se vede că şi-a ţinut singură gospodăria.
Taci din gură!
Bună dimineaţa, Furber, Jackson, Millie, şi?
Bucătar, nu te pot striga aşa. Numele tău?
Beatrice.
În regulă... E Doris. Îmi cer scuze, doamnă.
Întotdeauna am vrut să mă cheme Beatrice.
Beatrice, te superi dacă îmi gătesc singură dimineaţa?
Mă tem că mă trezesc din ce în ce mai târziu.
Cum doriţi, d-nă Whit.
Ideea clopoţelului?
Când sun, voi veniţi la mine, nu invers!
Larita. Putem vorbi puţin?
Vino!
Vrei te rog să te abţii să stai la taifas cu angajaţii?
Muncesc mult ca să încerc să ţin această echipă pestriţă împreună.
Am avut o cameristă grozavă franţuzoaica în Paris. Poate ar trebui să o chem?
Mulţumesc, nu...
Prefer să păstrez limba engleză ca limbă de bază între servitori.
Aici erai.
Joacă cineva tenis?
Da. Tu!
John, Shackleton nu ar lăsa nici măcar un câine afară astăzi!
Ceaţa s-a ridicat, iar Whittakers nu joacă iarna.
Du-te tu, dragă. Eu o să mă distrez cu mine însămi.
Nu, serios. Sunt foarte amuzantă.
John! Îngheţi aici afară!
Ziua întâi a turneului "Antarctic". D-ul Whittaker la serviciu.
- Încurcătură din prima! - Egalitate.
Plătesc pentru perechea ta de "egalităţi" şi ridic miza cu zece.
Titanicul ar fi putut lovi asta!
Sarah, eşti o ruşine pentru numele familiei. O să pun să fii omorâtă.
Dumnezeule! Ce este în neregulă cu tine? Nu! Opreşte-te acum!
- Trebuie să vă opriţi! Ascultaţi! - Aruncă în bufonul de pe teren!
- Frumos rever! - La rever te-ai referit?
Laurel şi Hardy au intrat pe teren. Fetele s-au aliniat.
D-şoara Hilda Whittaker arată provocator fără punga de mâncare şi căpăstru!
Raiul unei femei...
Este absolut minunată.
Stricată, fără luciu şi complet nefolositoare.
Lucruri care garantat o ţin pe soţia mea în golf.
Pot?
Dacă nu te deranjează să te murdăreşti pe mâini.
În Detroit, ce ne lipseşte ca mizerie, avem murdărie.
Primul tău soţ era din aceste locuri?
Ei bine, se răspândeşte vorba.
- Unde este acum? - Mort.
Cancer.
Era mult mai în vârstă ca mine.
Mi-am petrecut ceva timp făcând pe văduva, dar negrul mă face să par mai slabă.
- Să înţeleg că nu ai ţinut la el? - Am ţinut prea mult.
Viaţa a fost o experienţă neplăcută pentru el, eu...
Aş fi o mincinoasă să spun că nu am fost bucuroasă când a scăpat de chinuri.
Dumnezeu este un comic care interpretează pentru un public
căruia îi este prea frică că să râdă.
- Când ai fost ultima dată în Franţa? - Imediat după război.
Într-o recunoaştere personală a locurilor,
încercând să stabilesc pentru ce anume au murit toţi acei tineri bravi.
Aparent, sunt romanticul generaţiei pierdute.
Ce ai pierdut?
Nu sunt sigur.
Bună... bună.
Cine este micuţul...? Cine este un micuţ cârnăcior?
În genunchi te rog să vii să joci cu mine.
Johnnie, dragă, ştii cât de mult te iubesc,
aşa că încearcă te rog să iei asta cât mai uşor posibil.
Îmi iau o mitralieră şi îi culc la pământ pe toţi cei în familia ta.
Asta este puţin dezamăgitor. Credeam că măcar tu şi cu tata vă înţelegeţi bine.
Da, aş putea să-l cruţ pe el.
Dar este îngrozitor de descurajator. Nu avem niciun pic de intimitate aici.
Nu am avut niciodată nevoie de intimitate. Asta este casa mea.
Nu este a mea. Şi vreau foarte mult una.
Suntem singuri, nu ne supraveghează nimeni
Lumea întreagă este adormită, să ne facem de cap
Sincronizarea este totul, mica brută!
Vino măcar să fii arbitru. Philip întreabă de tine.
Dacă ştiam că joci tenis, nu aş fi semnat niciodată certificatul de căsătorie!
Nu este o zi prea rea pentru asta.
Pentru citit.
Logodnicul meu, Edgar, se ascundea mereu în spatele cărţilor.
Este nevoie de tine pe terenul de tenis. John tocmai a întrebat de tine.
Vrei să vezi o fotografie a lui... a lui Edgar?
Poppy!
- Asta este Enrico Caruso. - Care este mort, ştiu asta...
Dar dacă ignori nasul şi gura...
şi urechile... este o asemănare uimitoare.
Nu am nicio fotografie a lui Edgar.
Ei bine... nu trebuie să te reţin.
Nu, nu. Desigur. Abia aştept să mă înfund într-o carte bună.
Poppy!
- Nu ai văzut bestia, nu? - Câinele?
Nu. Nu l-am văzut.
Poppy!
Sărmana, sărmana Poppy. Îmi pare foarte rău.
Larita!
Am fost trimisă să te bat la cap. Te rog, te rog ajută-ne să jucăm la dublu.
Hilda, nu pot. Mă pricep doar la cocktailurile dintre seturi.
- Acum suntem între seturi. - Nu mă vrei pe teren.
Philip! Ia-l pe el.
Poppy!
- Ce faci? - Citesc.
"Sodoma şi Gomorrah: o Poveste Biblica".
Cine ţi-a dat mizeria asta?
Du-te şi găseşte câinele! Larita!
Te rog abţine-te din a îi mai da fiicei mele literatură pornografică.
Da, da, desigur.
Şi v-am înscris pe tine şi pe Hilda
să dansaţi dansul lebedei muribunde pentru teatrul văduvelor de război.
Suntem foarte puţini.
Cu plăcere. Orice ca să ajut.
Ai văzut câinele?
Nu. Nu de curând.
Probabil stă la soare, ca toţi ceilalţi.
Poppy!
Furber!
Dvs, eraţi, d-nă. Îmi pare rău. Pot să vă aduc ceva?
- O lopată. - O lopată. Desigur.
Du-te şi adu-i lui Philip o băutură.
- Philip. Arăţi atât de... atât de... - Suspansul mă ucide.
Poppy!
- Scuze. - Este în regulă.
Fratele tău este un mare caraghios.
- Unde se ascunde frumoasa noastră? - În spatele vreunei cărţi, cred.
Aş vrea să nu mai stea atât în casă.
Unii ar ucide să stea în casa cu Larita.
Ea nu este la fel ca noi.
Totuşi, este supărător.
Tu eşti o amică bună, întotdeauna gata pentru orice.
Nu am frumuseţea, farmecul sau inteligenţa lui Lari.
Este inteligentă, nu-i aşa?
Inteligentă şi... plictisită.
Nu înţeleg. Eu nu sunt plictisit, tu nu eşti plictisită, nimeni altcineva nu mai este.
Tatăl tău este, foarte plictisit.
Tata s-a născut plictisit.
Dacă ar face un efort să ne facă pe plac.
Nu te mai chinui singur, Panda.
Ai făcut-o să joace şarade aseară. Ce altceva mai vrei?
John! John?
Să fiu sincer, nu mi-a plăcut niciodată. Arţăgoasă, energică, nemernică mică...
Nici mie nu mi-a plăcut câinele.
Sărmana Poppy. Victimă de război.
Pot să fiu îndrăzneţ, d-nă?
Oamenii ăştia călăresc caii. Mulţi cai.
Ar fi avantajos să faceţi la fel.
Şi eu care credeam că Detroitul era un oraş dur...
Calul tău a rămas fără benzină?
John, nu îi face rău.
Nici pe departe. Urmează o vânătoare. Micuţa asta are nevoie de un avans.
Haide... fugi!
Avem multe de învăţat unul despre altul.
Autobiografia mea. Pârâul este limita proprietăţii lui Sarah.
Mama întotdeauna şi-a imaginat că ne putem uni forţele să invadăm Surrey.
Ce este cu soldaţii ăia acolo?
Este Davis, angajatul Lordului Hurst. Şi acolo este Lordul Hurst...
Urmat îndeaproape de soacra mea.
Mă întreb la ce naiba se uită?
Ai dezamăgit-o că nu te-ai însurat cu Sarah?
Desigur că nu. Ne-am văzut unul pe celălalt dezbrăcaţi de la un an.
Ea face parte din... decor.
Poţi să mai suporţi încă puţin, nu?
Cât de mult înseamnă "puţin"? Şi nu spune din nou 2 săptămâni.
Ei bine, este teatrul văduvelor de război, spectacolul de ziua meseriaşului...
vânătoarea.
- Slujba funerară... - Ce slujbă funerară?
Prieteni, ne-am adunat astăzi aici
în amintirea prietenei noastre care ne lipseşte, Poppy.
Poppy...
Oriunde ai fi ales să te stabileşti,
ne rugăm să îţi fie bine.
Ne rugăm să fi ajuns într-un loc mai bun.
Păcat că nu ştim exact unde este acel loc...
Acum, un citat din Emily Dickinson, "Queen of Mirth.
"Pentru că nu am putut opri moartea, s-a oprit ea pentru mine.
"Căruţa ei care era doar pentru noi şi imortalitate."
Poate căruţa nu a oprit şi Poppy a fost strivită.
Luată de pe drum şi pusă în cârnaţi...
Hilda!
Mulţumesc, d-le Gribble.
Acum, d-nelor şi d-lor, băieţi şi fete,
priviţi-i pe reverendul Burton şi pe Marion Whittaker
în timp ce caută foarfeca în "Samson and Delilah".
Aud sforăitul soţului meu!
Ce naiba a păţit Delilah? Arată ca un ciorap plin cu portocale.
O să mă furişez în vârful picioarelor şi am să-l eliberez de uriaşii polipi.
- Cât de ilar! - Trebuia să fie o tragedie!
Atunci ai reuşit mai mult decât credeai în visele tale.
Tatăl tău se pare că are un fan.
Nu te mira prea mult. Ea a fost de un absolut ajutor în ultimele luni ale mamei.
Uneori mă întreb unde ar fi unul fără celălalt.
Polipii mei mari au nevoie de îngrijiri.
Eu nu aş râde de artişti, micuţa mea lebădă pe moarte. Tu urmezi.
Mamă, îmi încurajez fetele să facă ceva mai contemporan.
Hilda şi cu mine se pare că avem talent la can-can.
Can-canul tradiţional, dansat fără lenjerie?
- Philip! - Orice pentru tine, Philip.
Da, orice.
Asta va strânge mai mulţi bani pentru văduvele de război.
- Eu îmi dublez donaţia. - Pinkie...
Pregătiţi-vă, domnilor!
Tocmai de la Paris,
v-o prezint pe d-şoara Hilda Whittaker
şi, la prima ei apariţie, d-na John Whittaker
dansând "Can-Can"!
Ai... Ai văzut?
Este imaginaţia mea, sau fiica ta dansează fără lenjerie?
Bravo!
- Nu este vina lui Lari. - Dar a spus că este tradiţional!
Philip a spus asta, nu Larita. Şi a fost o glumă.
Toată lumea a înţeles asta, cu excepţia prostuţei de aici!
Hilda nu are atâta experienţă de viaţă ca soţia ta, John. Nimeni nu are.
Dacă tu nu eşti pregătit să ai o discuţie serioasă cu ea, atunci voi discuta eu cu ea.
Nu fii ridicolă. Ai să-ţi pierzi un deget.
Lordul Hurst nu o să îmi mai vorbească niciodată.
Prostii. V-am văzut pe câmp.
Pregăteam terenul pentru vânătoare!
Sunt complet umilită! Nu am să-mi mai găsesc un soţ acum!
După seara asta, m-aş fi gândit că vor face coadă în josul străzii.
O urăsc! O urăsc, o urăsc!
Prezentarea a fost senzaţională, d-nă John.
Este imaginaţia mea, sau tacâmurile scot un sunet mai înăbuşit în seara asta?
Nu ştiu de câte ori trebuie să mai spun asta, Hilda. Îmi pare rău.
- Este uşor pentru tine să spui. - Este surprinzător de greu ca să fie uşor.
- Zâmbeşti, Jim. - Doamne fereşte, s-ar putea schimba vremea.
Hilda, dacă aş fi bănuit că ai să mă iei în serios...
Ai fi putut să faci un efort să te bucuri mai puţin de asta.
Eu aveam lenjeria pe mine. Eu mă distram foarte bine.
Nu este corect! Tu ai doi soţi, iar eu nu am niciunul.
- Tehnic, am doar unul. - Dar ai avut doi.
Am avut şi doi pantofi şi este mult mai practic.
Îndrăznesc să spun că ai purtat mai mulţi decât atât...
John...
Marion, primul soţ al Laritei a murit de cancer. Nu mai fii aşa rea.
Haide, John, sunt sigură că Marion poate aprecia durerea
de a vedea persoana iubită alunecându-i printre degete.
Este scandalos din partea ei!
Aţi trebui să auziţi ce se spune despre ea în sat.
Ei bine, să terminăm cu răutăţile, bine?
Este adevărat că ai avut atât de mulţi iubiţi pe cât se spune?
Desigur că nu este adevărat, d-nă Whittaker.
Niciunul dintre ei nu m-a iubit cu adevărat...
Asta nu era necesar. Realizez că a fost o glumă, dar totuşi...
- M-ai aruncat lupilor înăuntru acolo. - Marion cu greu poate fi un lup.
În regulă, m-ai aruncat şoarecilor de câmp. Oricum ar fi, m-ai abandonat.
Surorile tale ar trebui să fie legate.
Legate? Hilda a luat-o razna odată şi era cât pe ce să fie internată.
Iar sărmana Marion... dacă Edgar trece pe aici după puţin zahăr,
mamă pune să îi fie gravat numele în cripta familiei.
- Îmi pare rău, dar e cu adevărat amuzant. - Ilar!
Bine aţi venit la circ.
Faceţi cunoştinţă cu locatarul care se poate îndoi chiar şi mai mult.
Atunci opreşte-te. Fii tu însăţi. Lasă-i să trăiască sub vraja ta.
Fă magia aia pe care o faci foarte bine...
Ai dreptate, desigur. Sunt o ipocrită, pretinzând a fi cineva care nu sunt.
Cu atât mai mult cu cât nu funcţionează.
Ce naiba a dezgropat câinele ăla?
Pilot, ce ai acolo?
Cum de nu ne-ai spus?
Marion, a fost un accident. Merg pe o gheaţă subţire aici
şi cred că m-am panicat. Încă o dată, îmi pare foarte, foarte rău.
Cum ai putut să faci asta? Cum ai putut?
Cred că şi-a îndoit genunchii şi şi-a coborât greutatea pe Chihuahua de sub ea.
Marion, te rog.
John, ai avut vreo legătură cu asta?
Nu. Nu. Am fost singura infractoare a morţii lui Poppy.
De atunci am fost copleşită de vină.
Vă rog, vă rog, lăsaţi-mă să vă cumpăr un câine nou.
Poate îţi poţi cumpăra pe cei dragi în America,
dar nu poţi face asta în Marea Britanie.
Regretabil.
Ai putea cel puţin să arăţi că ai remuşcări.
Sunt plină de remuşcări. Refuz doar să joc teatru
ca să vă conving de sinceritatea mea.
Nu aşa am fost făcută. Îmi pare rău.
Nu mă pot schimba.
Nici pentru voi... şi nici pentru nimeni.
Şi nu aş vrea-o altfel. Aşa că...
- D-nă, câinele. - Stai departe! În spate!
Am ştiut din secunda în care am văzut-o. Este o criminală.
S-a aşezat pe biata Poppy intenţionat.
Nu fii ridicolă. Desigur că nu.
Fratele meu s-a căsătorit cu o criminală de câini. Ea ar trebui să fie terminată.
Să i se intenteze un proces de divorţ.
Dumnezeu nu aprobă divorţul.
Dumnezeu este atotputernic, Marion. Poate aproba orice doreşte.
Cu cât se vor mută mai repede, cu atât va fi mai bine.
Se mută? John nu pleacă nicăieri.
Priveşte şi învaţă.
Este nedrept. De ce nu pot avea şi eu o cameră ca asta?
Aş putea muri de invidie!
Ca să lăsăm în spate acest tragic accident,
am aranjat special pentru voi aceste camere, nu-i aşa, Jim?
Da. Soţia mea ar vrea ca voi să vă odihniţi în linişte.
Chiar am pus să fie coborât din mansardă un vechi prieten de al lui Johnnie.
"Bătrânul Credincios Care Aşteaptă Întoarcerea Stăpânului Său".
Obişnuiam să dorm sub tabloul ăla.
Este foarte reconfortant, sunt sigură, dar suntem aşteptaţi înapoi în Mayfair.
Dar astea sunt cele mai mari încăperi din casă.
Nu o să găsiţi nimic asemănător în Londra.
- Are dreptate. - Întotdeauna are.
Câteodată nu ştiu de ce umbli fără rost prin casă.
Şi să pierd toată distracţia?
Bucătarul ar vrea să vă informeze, d-nă Whittaker, ca pasărea este umplută.
Ce pasăre?
Joia se mănâncă cartofi cu varză. Nu am făcut nicio schimbare.
Am făcut eu!
Ca o apreciere a înţelegerii voastre şi pentru acel pat dublu minunat.
O să ne gândim la voi de fiecare dată când o să-l folosim.
- Ce anume sărbătorim? - Ziua Recunoştinţei.
Recunoştinţă pentru ce?
Anihilarea unei întregi rase a indienilor nativi.
O uniune a două mari culturi.
- Exact ca asta. - Cât de transcontinental...
- Nu pot crede că ai intrat în bucătărie. - Beatrice s-a opus mult.
- Dar tehnic, o depăşesc ca rang. - Cine este Beatrice?
Bucătăreasa voastră.
Acum ajutorul meu de bucătar, de vreme ce sunt calificată ca bucătar şef.
Asta este o diplomă.
Furber... poţi să duci legumele la bucătărie şi să-i spui bucătarului să le gătească?
Nu, Furber, mulţumesc. Cred că îmi voi surprinde aparatul digestiv.
Mamă, dacă nu te superi, cred că o să-mi mănânc mâncarea până nu se răceşte.
Furber, m-am răzgândit, adu-o înapoi!
Şi eu.
Da!
Uite un sfat, Hilda.
O cale sigură de a ajunge la inima unui bărbat e prin stomacul lui. Ori a mamei lui.
Larita, uite, am găsit o altă asemănare cu Edgar.
- Marion, asta este Fatty Arbuckle. - Care este în închisoare, ştiu asta.
Dar dacă îi mai subţiezi obrajii şi îi pui o porţiune de chelie,
este o asemănare uimitoare...
Edgar este plecat într-o excursie peste iaz,
plantând ovăz sau alte plante agricole.
- Este bună, recunosc asta. - Cred că exagerezi.
Lari? Lari!
Nu şi vaza! Nu şi vaza!
"Strângând mugurii florilor şi trandafirii
în mâinile braţele lui puternice,
"laleaua lui tare şi umedă a explodat, dându-i ei râuri de încântare..."
Larita?
Un cadou de Crăciun timpuriu...
- Pentru tine, iubitule. - Mă ameţeşte.
Ei bine, este... este...
- Este magnific. - Este monstruos!
Eu sunt. Am pozat pentru un tânăr spaniol. Nu îl adoraţi?
Foarte expresiv, iubito, dar nu te văd în tablou.
Poţi să vezi tot restul!
Chiar te-ai dezbrăcat în faţa unui străin?
Nu fii prostuţă, Marion, desigur că s-a dezbrăcat.
Cred că este o blasfemie.
Ca să fiu sincer, Lari,
nu sunt sigur dacă pot fi de acord să fii dezbrăcată. Ştii, fără... fără mine.
Extraordinar.
Ce anume sper să realizezi?
Încerc doar să mă integrez... mamă.
Minunat! Ei bine, atunci vei călări alături de noi la vânătoare, nu-i aşa?
Aş putea fi convinsă dacă tabloul rămâne.
- Vânătoare. - Tablou.
Vânătoare!
Foarte bine.
Vânătoare.
Privelişte, bine te-am găsit.
Salut tuturor. Mă bucur să te văd. Richard.
Bună dimineaţa, Jim! După generaţii de starturi false,
am reuşit în sfârşit să ne unim cavaleria.
Felicitări. O uniune ce are ca urmare un uşor avantaj.
O să fii în regulă, îţi promit.
Aminteşte-ţi, imediat cum ai prins privirea lui Holborough,
flirtează într-un mod scandalos.
Dar Warwick Holborough are nişte urechi precum cupele Cambridge!
Şi Philip este premiul. Acum, dacă vrei să ai atenţia unui bărbat... ignoră-l.
Warwick Înaripatul şi Degete Cârnaţi?
Ce cuplu frumos. Or să aibă căţeluşi, nu copii.
Stai... trebuie să-ţi spun ceva.
Te văd... te iroseşti aici.
Când o să vină vremea... dă-mi un telefon.
Dacă ţi-aş putea găsi gâtul, Philip, ţi l-aş suci.
- Larita îi face ochi dulci lui Philip. - Este ca o plantă carnivoră!
- Îl vrea numai pentru ea. - Nu este interesată de Philip.
- Nimeni nu este interesată de Philip. - Eu sunt!
Urcă-te în şa, Larita.
Dacă nu vă deranjează, d-nă Whittaker, aş vrea să dau un mic avans vulpii.
Lari, urcă-te pe ponei, te rog.
Exact cum credeam...
D-nă Whittaker, am spus că mă voi urca în şa şi întotdeauna mă ţin de cuvânt.
Ce?
- Ce face? - O tură a victoriei după cum par lucrurile.
Este ceva sălbatic la copila aia care este foarte contagios.
Ei bine, a promis că se va urca în şa.
D-şoară Hilda, un telefon de la New York.
Unchiule George?
Slavă Domnului, o voce prietenoasă.
Da, şi este un absolut coşmar.
Serios?
Cât de senzual...
Intră.
Mamă?
Aş vrea să-mi cer scuze pentru astăzi.
Nu este necesar.
În apărarea ei, Larita nu a făcut niciun secret că dezaprobă sporturile sângerase.
Şi s-a urcat în şa aşa cum a promis.
Ei bine, trebuie să îi recunoaştem imaginaţia cu care îşi ţine promisiunile.
Cred că eşti foarte mândru de ea.
Mamă, cred...
Cred că poate eu şi cu Larita ar trebui să plecăm.
Da, înţeleg. Foarte bine.
Simte-te liber să treci pe aici ori de câte ori ai chef.
- Pleacă, distracţie plăcută. - Nu fii aşa.
Îmi pare rău, dragule. Mama nu a fost destul de amabilă?
Poftim, ia astea, poate îţi vor ajunge să te duci până la Constantinopol!
- Şi asta... până la Casablanca. - Mamă, opreşte-te!
Nu. Tu să te opreşti!
Nu mai fii atât de naiv!
Banii s-au dus, John.
Nu a mai rămas nimic.
Singurul lucru care stă între această familie şi faliment
sunt topografii din terenul din spate.
Lordul Hurst se oferă să cumpere 400 de acrii ca să ţină departe creditorii.
Este moştenirea ta, John Whittaker... iar eu o vând.
- Nu am ştiut. - Nu... Nu, nu ai ştiut.
Tu ar fi trebuit să preiei conducerea proprietăţii, să-ţi asumi responsabilităţile
dar tu, inexplicabil, te-ai arătat dezinteresat.
Eu mă lupt de ani de zile cu un bărbat căruia nu îi pasă,
aşteptând ca tu să păşeşti în faţă.
Nu. Pleacă doar.
Du-te în Alger cu şoferul tău de curse de maşini.
Sunt prea obosită ca să îmi mai pese!
Nu este chiar surprinzător, John. Uită-te la teren.
- Mama ta este foarte practică. - În ce sens?
Tu nu te mai întorci. Tatăl tău s-a mutat de zeci de ani.
Philip nu o să se însoare cu Hilda. Nimeni nu o să o ia pe Marion de soţie.
Împărţind terenul şi vânzându-l unui vecin, este o soluţie elegantă.
Cumva dură.
Am avut şi eu parte de vânzarea trecutului meu,
şi este o licitaţie a inocenţei, care nu este nici amuzantă şi nici frumoasă,
dar este realistă, ceva la care mama ta excelează.
Dar este responsabilitatea mea.
Dumnezeule, cum am putut fi atât de orb?
Flori iarna! Cum reuşeşti?
Este un amestec controlat de pasiune, persistenţă şi bălegar.
Speram să o pot vedea pe tânăra mireasă.
Soţia lui John o alergie foarte capricioasă.
- Alergie la ce? - La flori, Emma. Poţi crede asta?
Este o alegere ciudată pentru a fi soţia unui tip de prin părţile astea.
Va trebui să faci să meargă între John şi Sarah.
Va fi ca pe timpuri.
Când tu zâmbeşti, întreaga lume zâmbeşte...
Ce este cu ochii ăştia trişti?
Sarah, am vrut mereu să te întreb ceva, dar n-am avut curajul.
Ei bine, atunci nu mă întreba.
Crezi că m-am purtat ca un nesimţit când m-am căsătorit cu Larita fără să-ţi spun?
Nu, desigur că nu.
Ai profitat de ocazie şi te-ai însurat din dragoste. Te respect pentru asta.
Dacă ne-am fi căsătorit noi, ar fi fost din prietenie şi pentru avantaje.
- Aşa ar fi fost? - Da!
Ne ştim mult prea bine.
Vreau ca căsnicia mea să fie emoţionantă,
romantică, cu scrisori pasionale de dragoste.
- Puteam să-ţi scriu scrisori de dragoste. - Ei bine, nu ai făcut-o, nu?
Dar tot te-am iubit.
John, opreşte-te.
Este foarte diferit de bărbatul pe care l-am cunoscut în Franţa.
Băiatul. Acelaşi, dulce băiat.
Este adevărat ce a spus? Chiar vindeţi terenul?
Ca să fiu sincer, nu am nici cea mai vagă idee.
Dar este căminul tău, este comunitatea ta.
Nu contează asta?
Nu.
Eşti o figură.
Ai observat câţi de puţini bărbaţi de vârsta mea sunt în satul ăsta?
Acum 14 ani, toţi ne-am înrolat.
Ne-am înrolat toţi împreună.
Fratele meu, prietenii, angajaţii...
Au căzut toţi pe front în marele război.
Credeam că îi ţin pe maiori în siguranţă, la birouri.
Promovarea pentru supravieţuire.
Ca şi căpitan, era treaba mea să îi scot pe toţi din tranşee.
În primele patru minute ale primului nostru atac...
au murit 20.000 de oameni.
În Thorverton, puţin mai departe...
ei staţionau în Morocco.
Căpitanul lor i-a adus pe toţi înapoi acasă.
Eu nu am adus niciun om înapoi.
Întregul sat a murit.
Cred că mai este un licăr de viaţă în tine.
Ei bine, dacă este, nu are timp pentru cimitire de animale de companie
şi pentru felinare japoneze.
- De ce te-ai întors? - Nu am avut de ales.
Bună ziua, doamnă. Ce doriţi?
A venit după tine?
De ce minciuna?
A crezut că să "rătăcesc prin casă" sună mai bine.
Ca să fiu sincer, nu îmi mai păsa.
Urăsc noile jocuri. Sunt prea multe bile, nu pot băga niciuna.
- "Bagă" nişte gin, Degete Cârnaţi! - Nu am să câştig niciodată.
Foarte bine!
Nu sta acolo. Vino să mă ajuţi. Haide, Pops.
În regulă, d-şoară, aşteaptă.
În regulă, faceţi loc, copii.
Pot?
Speram să putem vorbi.
Subliniem plusul de astăzi, nu mă pot concentra la altceva.
Desigur... desigur.
Ştiu că eşti sub un stres considerabil...
În legătură cu ce?
Cu oferta Lordului Hurst de a-ţi cumpăra o parte din proprietate.
Agentul imobiliar cu care tratez în Londra, e de asemenea specialist în subdiviziuni.
Poate te-ar putea ajuta să obţii un preţ mai bun.
Mulţumesc, dar chiar nu te priveşte.
Desigur că mă priveşte. Sunt o membră a acestei familii acum şi aş vrea să ajut.
Asta este interpretarea ta a cuvântului "Ajutor", nu?
Să împarţi proprietatea şi să o vinzi celui care oferă mai mult?
Venind dintr-o ţară care nu este mai veche decât scaunul pe care stai,
pare o soluţie foarte practică.
Uiţi doar şapte generaţii de oameni
care s-au devotat întreaga viaţă cultivării acestui pământ.
Să facă altcineva asta. Cu o maşină.
Cine te crezi?
Fâţâindu-te cu soluţiile tale practice ca o pisică în călduri.
Dacă chiar vrei să fii de ajutor, Larita,
cred că ştii ce trebuie.
Sigur...
Cred că este timpul să vă arate un expert cum se joacă jocul acesta.
Aveţi grijă...
Bravo!
Ce sportivă bună, trebuie să spun. Vă puteţi imagina? Fantastic!
Lari, mă faci să fiu confuz.
- Mă simt închisă. - Nu înţeleg.
Este vorba de casa asta! Are aerul unui destin tragic care atârnă deasupra ei.
Abia îi mai pot suporta apăsarea.
Soluţia este să plecăm din nou în străinătate.
Nu încă. Asta este viaţa mea, acum, ştii asta.
- Şi ce rol am eu în ea? - Trebuie să vorbeşti atât de tare?
Sigur că da! Sunt americancă.
Care este rostul acestei cerţi? Nu duce nicăieri.
Nu se ştie niciodată. Ar putea duce la un sfârşit firesc.
Asta îţi doreşti?
Dar tu?
Nu!
Vreau doar pace şi linişte.
Eşti mult prea tânăr ca să faci asemenea remarci.
Nu am ce face în privinţa vârstei...
bunico.
Uite, îmi pare rău că te-am lăsat atât de mult timp singură. Serios, îmi pare rău.
Bine. Atunci să facem ceva în legătură cu asta.
De ce mergem atât de repede?
Fiorul evadării!
Arăţi foarte enigmatică astăzi. Cea mai enigmatică de aici.
Un bănuţ pentru gândurile tale?
Mi-e teamă că costă mai mult decât un bănuţ, Pinkie.
Nu cred că îmi pot permite petrecerea anul acesta.
- Dar felinarele japoneze! - Nu, s-a anulat.
A trebuit să aleg, felinarele japoneze sau camerista.
Nu scapi atât de uşor, draga mea. Oferta mea cu pivniţa şi cu angajaţii rămâne valabilă.
Nu ar fi Crăciunul fără tine.
Asta este prima porţie de claritate pe care am avut-o de când am venit.
De ce nu putem trăi momente ca astea pentru totdeauna?
De ce?
Pentru că ai încetat să mă iubeşti, dragul meu!
Cum poţi spune asta?
Am deschis doar gura şi cuvintele mi-au ieşit singure.
Atunci să o luăm de la început.
Sunt multe lucruri pe care trebuie să ţi le spun despre mine. Lucruri grave.
Nu îmi pasă.
Îmi pasă mie.
Nu contează. Am absolută încredere în tine.
Haide.
Împuşcat!
John!
Mare încurcătură.
Nu mă pot hotărî ce este mai rău, că a trebuit să vă strecuraţi afară
ca să aveţi puţină intimitate, sau că aţi fost prinşi de către Veronica.
Cine este Veronica?
Eu sunt. Este numele meu.
- Nu văd ce e de râs în asta! - Nu, dragă, ai dreptate.
Cu siguranţă pot vedea serioase implicaţii. Nu este o chestiune de râs.
Este doar o chestiune de râs.
Expunerea indecentă este ilegală. Chiar şi în America.
Da, da...
Ai dreptate. Şi ne pare foarte, foarte rău. Nu-i aşa?
- Nu, mie nu îmi pare. El este soţul meu. - Şi asta este casa mea!
Poate este timpul ca ei să zboare din cuib?
Cu siguranţă nu. Vor rămâne să suporte ruşinea asta.
Iar tu poţi să îţi scoţi tabloul ăla dezgustător din casa mea!
Nu avem nevoie să ni se reamintească de virtutea ta uşoară!
- Emoţionat, Furber? - Copleşit, d-le.
- D-şoară Hilda... - Unchiul George... Exploziv!
Furber, recunosc asta, este asparagus.
Corect, doamnă.
- Îmi este milă de sărmanul Panda. - Ce mai este acum?
Citeşte! "The Detroit News". Unchiul George este un super detectiv!
Colecţionarea de ziare vechi este ultimul refugiu al unui om plictisitor.
Plictisitor? Departe de asta. A fost un scandal!
Nu este aşa... d-nă Morley?
D-na Tom Morley din Detroit, Michigan.
Nu fii ridicolă, Hilda.
Ei bine, cred că ar trebui să-mi termin mâncarea înainte să se răcească.
- Salată? - Sunt sincer şocată!
Nu mulţumesc, întotdeauna sfârşesc prin a o mânca.
Am fost înşelaţi!
- În special oţetul ăla. - Pedeapsa Iadului!
Maioneza este foarte grea.
Vrei să încetezi imediat cu acest comportament insultător?
Niciodată nu mi-a plăcut fotografia aia.
Din tot ceea ce puteam să mă aştept vreodată,
nu putea să mă pregătească nimic pentru asta.
- Pentru ce? - A fost acuzată de crimă.
- Am fost achitată. - Şi asta este o consolare?
- V-am spus că soţul meu a murit. - Da, dar nu ne-ai spus cum, nu-i aşa?
John ştie despre asta?
- Înţeleg... - Nu ne priveşte pe noi.
Tată! Serios!
Da, după cât a muncit Hilda ca să afle asta.
De fapt, mă duc afară la o ţigară. Vrei să mă însoţeşti?
Mulţumesc, Jim. Sigur că vreau.
Nu eşti îngrijorat?
Haita se apropie.
Această femeie a profitat de fiul nostru!
Nu s-ar fi căsătorit cu ea dacă ar fi ştiut adevărul.
- Ştii asta, nu-i aşa? - Ai fi preferat să avem o aventură?
- Cred că ar fi fost mai potrivit! - Mamă!
- Din păcate, sunt de acord cu tine! - Este uşor să vorbeşti aşa acum.
Nu este uşor, mi se rupe inima. Îl iubesc pe John, dar nu este o dragoste oarbă.
Marion, sunetul indică dispreţ sau astm?
Nu ne poţi trata aşa, d-nă Morley.
Asta faci tu. Copilă, eşti o prostuţă mai mare decât pari.
Larita este genul tău, nu-i aşa, tată?
Asta este cel mai drăguţ lucru pe care l-a spus vreunul dintre voi vreodată.
Bună, mergem la un picnic?
John... cred că soţia ta ar trebui să-ţi dezvăluie asta. Nu-i aşa, Larita?
Înainte să ne cunoaştem...
am fost implicată într-un proces legat de moartea soţului meu.
A fost urât şi stresant,
dar, deoarece am fost găsită nevinovată,
nu m-am gândit că era necesar să te încarc cu detalii.
Nevinovată?
A fost responsabilă pentru sinuciderea unei persoane!
Verdictul a fost sinucidere, dar nu acolo a fost începutul.
Am crezut că a murit de cancer.
Avea cancer...
Dar era îngrozitor de bolnav.
Dacă l-ai fi cunoscut, ai fi înţeles cât de uşor de iertat a fost asta.
- Nu este ca şi cum l-ar fi otrăvit ea. - Asta crede toată lumea.
- Este o Văduvă Neagră. - Mi-e milă de tine, Marion.
Serios? Ei bine, nu am să te las!
Bine, asta este! Aveţi un dans de organizat, vă sugerez să vă ocupaţi de asta!
Acum!
Hilda! Haide, înăuntru!
John...
Plângi pentru că eşti supărată, sau pentru că îţi este ruşine?
Niciuna, nici alta.
Venirea aici a fost cea mai demoralizatoare experienţă din viaţa mea.
De ce nu mi-ai spus?
Am vrut, dar totul s-a întâmplat prea repede.
Nu este suficient.
Am încercat să-ţi spun, de câteva ori.
Dar tu aveai încredere în mine..."absolut".
Ai văzut astăzi pe câmp acele ipocrite imbecile ce au făcut din asta.
Te rog aminteşte-ţi că sunt familia mea.
Nu ar fi trebuit să mă gândesc la ele deloc dacă nu erau.
Totuşi... trebuia să îmi fi spus.
Tu trebuia să mă fi iubit mai mult.
Nu te pot iubi mai mult.
Trebuia să mă fi iubit mai puternic.
Nu te înţeleg, Larita.
Nu te înţeleg deloc.
1... 2... 3... Ai numai picioare stângi?
Să dansez cu tine este de parcă aş încerca să mut un pian.
Mă întreb cu ce va fi îmbrăcată americanca.
Sau pe cine va otrăvi!
Îţi plac plimbările lungi, sub clar de lună?
Doar făcute de persoanele care mă enervează.
Mă ai atunci doar pentru tine. Larita este sus cu o durere de cap.
Şi ce prostuţă, te rog spune-mi, i-a cauzat-o?
- Ar trebui să mergi să vezi ce face Larita. - Deja am făcut asta. Este în regulă.
A fost o zi foarte grea pentru ea, John.
- Du-te şi însoţeşte-ţi soţia aici jos. - Nu, nu mi-aş face griji.
O cunoşti pe soţia mea, îşi va face apariţia când va fi pregătită.
Intră.
Repede, o să îmi deconspiri minciuna.
De ce stai în întuneric?
Privesc.
Oamenii sunt asemănători când au garda jos.
Bună!
Se pare că sunt asemănători şi când au garda sus, de asemenea.
Pot?
- Mulţumesc pentru că ai fost galant astăzi. - Ai fost tare în timpul situaţiei de criză.
Judecătorul de la procesul meu a spus ceva similar.
De ce ai făcut-o?
De ce te-ai măritat cu John?
Primul meu soţ era mai în vârstă şi sfârşitul său a fost foarte rău.
Mult după aceea, acest...
băiat...
acest băiat pur a apărut proaspăt şi fără de pată.
M-am măritat cu el, deoarece orice altă relaţie părea...
ieftină şi murdară.
Prima mea căsnicie m-a costat tinereţea, iar eu sunt aici şi o fur pe a altuia.
Ce vei face?
Cel mai bun lucru pe care-l pot face.
Davis, mulţumesc.
- Mulţumesc, Pinkie. - Nu, pentru puţin, dragă.
Uită-te cum a ieşit...
Au venit doar pentru o repetare a performanţei femeii demonice din Cincinnati.
Pot să am plăcerea?
Uite!
- Tango, te rog. - Cu siguranţă. Tango...
Dansează cu mine, John.
Lari, nu fă asta.
Te rog? Dansează cu mine.
Asta a fost foarte galant.
- Trebuie să îi opreşti, mamă. - Nu, nu trebuie.
Minunat! Minunat!
Direct din bordelurile din Buenos Aires
la Hipodromul din Londra, Maestre!
Jim, acesta este sfârşitul.
Felicitări, d-nă.
- Ai băut, Furber? - Da, d-nă. Uimitor.
- Eşti plin de surprize. - Da, d-nă.
Am fost chiar arestat odată.
- Pentru ce? - Bigamie.
Aici erai, Pinkie, te-am găsit.
Larita, unde te duci?
Departe, Sarah. De dragul lui John.
Departe, foarte departe.
Pot să te ajut cu ceva?
Poţi să ai grijă de el.
Femeile ca mine se plictisesc în dragoste. Ne aşteptăm la prea mult.
Mărită-te cu John. Aşa ar fi trebuit să fie lucrurile de la început.
- Îmi pare rău că m-am interpus. - Îl iubeşti atât de mult?
Du-te. Te acopăr eu.
Dulce Sarah.
Mă bucur că ţi-a trecut durerea de cap.
Te rog nu inventa minciuni despre mine pentru a-ţi fi convenabil în societate.
- Spun că mama doar... - Se luptă să îşi menţină şarada?
Ai arătat o uriaşă tărie morală că să ţii această familie unită, Veronica,
şi respect asta.
Ce nu pot să respect este calea manipulativă pe care ai ales-o ca să păstrezi controlul.
Războiul ăsta s-a terminat. Treci peste asta.
"Treci peste asta". Cât de convenabil.
Trezeşte-te, Marion. Edgar nu se întoarce înapoi.
Iar inelul ăla nu s-a blocat, tu te-ai blocat.
Hilda, ai foarte mult talent pe care ţi-l risipeşti pe răutate.
Sfatul meu pentru voi, fetelor?
Fugiţi! Mergeţi să vedeţi lumea prin ochii voştri.
Aşa vorbeşte sirena care îi atrage pe marinari la moarte.
Măcar nu sunt Medusa, să îi transform în statui de piatră.
- Ieşi afară! - Larita? Lari?
- Lari, nu pleca. - John, trebuie.
Nu pot trăi aici. Nimic nu poate trăi.
Dar eşti soţia mea şi te iubesc.
John, iubitule...
Nu ştii ce este dragostea.
Nu ai nicio idee ce înseamnă să iubeşti pe cineva atât de mult
încât să faci orice pentru el.
Chiar să îi injectezi cu otravă
când sunt prea slabi ca să o facă singuri.
Nu cred că m-ai putea iubi în felul ăsta.
John, las-o să plece.
Las-o să plece, să plece la apusul soarelui ca să injecteze altei familii otrava ei!
- Mamă... - Pleacă!
Înainte să te prindă din nou trecutul!
Mamă!
Diabolico...
Mamă! Taci!
Au prezis vreme caldă, d-nă.
Da, Furber, cred că aşa au prezis. Mulţumesc.
Foarte generos.
Este ceva special acolo pentru Jackson. Asigură-te să îl primească.
Desigur. Unde va sta doamna?
Cine ştie?
Mult noroc.
Şi ţie, Furber.
Vrei să trimiţi tabloul, te rog, Furber?
Unde, d-le?
Mă voi bucura să transmit veştile bune, d-le.
Subtitrarea: Krystyna21/Avocatul31-Subtitrari-noi Team
Ei bine, draga mea, când plecarea devine dură, duritatea pleacă.
- Am ceva să-ţi spun. - Serios?
- Am ceva să-ţi spun. - Sunt numai urechi.
O să pun roţile astea în mişcare
Şi nu am să las nimic să îmi stea în cale...
www.subtitrari-noi.ro
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro